|
Iz novih knjiga
Miodrag Ćupić
NEBESKA TRIBINA
![Miodrag Ćupić: Nebeska tribina](../../images/kp/kp01/Miodrag-Cupic-Nebeska-tribi.jpg)
("Književna zadruga Srpskog narodnog vijeća" –
"Partenon",
Podgorica – Beograd, 2010)
PLAMENJAK
Ispričah prijateljima san i zapisah:
Obrisi manastira, iznad uzak put kojim korača Branka. Naniže, strmenicom,
vodi je Nečista sila, a ja vičem:
"Beži od njega, Bebuško! To je Đavo!"
Ali ona me ne čuje, a ja podižem pesnicu i pretim:
"Stani, Velzevule! Kud to vodiš moju dragu? Zar ne vidiš da je ona čist,
bezazlen stvor?"
No, Nečista sila ne haje na moje reči. Kezi crvene zube i strelja me crvenim
ognjevima pogleda...
Prijateljima ne objasnih da Branka naglo skrenu naviše, uspinjući se
sunčevim stepenicama, sve dok se ne stopi sa svetlosnom izmaglicom svemira.
A Onome u tami zaplamsaše zubi i okrvavljene desni, dok mu iz očiju suknu
plamen.
FOTOGRAFIJA
U Brezoviku, u novčaniku, držala si,
pored Presvetle Majke Božje, moju fotografiju. Da me čuva, i sačuva, od
uroka i zlih ljudi.
Ti zanavek ode, a ja tvoju fotografiju okačih o zid, izmeću Isusa
Jerusalim- skog i Svetog Vasilija Čudotvorca. Desno je Sveta Petka, naša krsna
slava.
Često se pomolim svima četvorma: njima da ti čuvaju dušu, a tebi da mi
grešnom oprostiš grehe koje, voleći te, počinih.
Posle popričam s tobom, obasjanom belom svetlošću Svetitelja i belinom zida.
Moja večna sliko!
BOLUJEM SVOJE VREME
Osećao sam i bolovao svoje vreme, parničio se žustro sa svojim dobom,
nosio teških godina breme, svađao se, neretko, i sa samim sobom.
Jurišaće na mene posle moje smrti, skrnaviti ime, čerečiti delo,
sve malo i sitno, i svi duhom krti, oko mene što je paučinu plelo.
Al' doći će drugi, neka nova deca, čitaće me smelo, bez jeda i gneva,
proglasiti možda za književnog sveca u daljini da l' budućnost peva?
nazad
|